- Tak for interessen for min karriere. - Jeg havde min egen karriere for øje.
- Jeg vil hellere skrive end at læse. - Beklager, hvis jeg kom på tværs.
Farvel igen.
- Det tog jo flere timer. - Jeg løb på nogle venner.
- Hvor er mine cigaretter? - Dine...?
Norma, du ryger for meget.
Når hun frygtede, jeg kedede mig, optrådte hun for mig.
The Norma Desmond Follies.
Hun lagde altid ud med Mack Sennetts badenymfe.
Jeg kan stadig se geleddet for mig. Marie Prevost, Mabel Normand.
Mabel jokkede mig altid over fødderne. Er der noget i vejen?
Jeg har det herligt. Dans lidt mere.
Godt, jeg skal bruge den der til moustachen. Og luk så øjnene.
Jo, der var noget i vejen.
Jeg kunne ikke få Arties pige ud af hovedet. Miss Schaefer.
Hun var indbegrebet af en nyankommen forfatter i Hollywood.
Fuld af ambitioner om at se sit navn på det hvide lærred:
"Manuskriptforfatter:", "Baseret på en historie af:"
Publikum aner ikke, at film bliver skrevet.
De tror, skuespillerne finder på det hele.
Så må du godt kigge.
- Der er telefon. Det er fra Paramount. - Hvem?
Paramount Studios.
Jeg sagde jo, deMille ville elske det.
Det er ikke mr. DeMille selv. Det er en vis Gordon Cole.
- Han siger, det er vigtigt. - Vigtigt nok til, at deMille selv ringer!
Hvor vover han lade en assistent ringe? Sig, jeg er optaget, og læg på.
Vi har lavet 12 film sammen. Hans største succeser!
- Måske er han på optagelse. - Jeg kender det kneb.
Han vil bare presse prisen.
Jeg har ventet i 20 år. Nu kan deMille vente, til jeg er klar.
Tre dage efter var hun klar.
Utroligt nok havde de ringet flere gange fra Paramount.
Hun klaskede et tykt lag sminke på, klemte hat og slør på -
- og tog af sted for at besøge selveste deMille.
Med forlov, frue, men øjenskyggen på venstre øje mangler lidt.
Tak, Max.
Så er det godt!
- Vi skal ind til mr. DeMille. Luk op. - Han filmer. Har De en aftale?
- Det behøver Norma Desmond ikke. - Norma hvem?
- Norma Desmond. - Jonesy.
Ja? Næ, det er jo miss Desmond.
- Goddag. - Luk porten op.
- Ja, selvfølgelig. Kom indenfor. - De må ikke køre ind uden tilladelse.
Miss Desmond må godt. Kom så.
- Hvor filmer mr. DeMille? - Studie 18.
Din ven har mig at takke for sit job, for uden mig eksisterede Paramount ikke.
- Det har De ret i, miss Desmond. - Kør, Max.
Studie 18.
Underret Henry Wilcoxon. Og bred det ud, så jeg kan se det.
Ro på.
Norma Desmond er på vej.
Sæt lys på, så jeg bedre kan se det.
Gå lidt væk med det. Dig deromme!
- Norma Desmond er på vej. - Norma Desmond?
Øjeblik.
Træk sværdet og løft gardinet med det. Samson ligger derhenne.
Norma Desmond kommer for at tale med Dem.
- Hun må mindst være en million år. - Hvad så med mig? Jeg er ældre.
- Undskyld, mr. DeMille. - Det er nok om det forfærdelige manus.
Hvad skal jeg dog sige til hende?
Jeg siger, De er optaget. Giver hende den kolde skulder.
30 millioner fans har givet hende den kolde skulder. Er det ikke nok?
Du kendte ikke Norma Desmond, da hun var en yndig pige på 17 år.
Hun havde mere mod, vid og hjerte, end noget andet ungt menneske har haft.
- Var hun ikke slem at arbejde med? - Kun til sidst.
Et kobbel overivrige presseagenter kan nedbryde et menneskes sind.
Pause.
- Vil du ikke med? - Det er dit manus. Held og lykke.
- Goddag, min unge knøs. - Goddag, mr. DeMille.
Sidst, jeg så Dem, var i muntert lag. Jeg dansede vist på bordene.
Det var der mange, der gjorde. Lindbergh var lige landet i Paris.
- Undskyld, at jeg slet ikke har ringet. - De kan også tro, jeg er vred.
- Men jeg har forfærdelig travlt. - Pjat. De har læst mit manuskript, ikke?
De kunne godt selv have ringet i stedet for at få en assistent til det.
- Assistent? - Hold nu op. Gordon Cole.
Hvis ikke De var interesseret, -
- ville han vel ikke have ringet til mig ti gange.
Jeg er midt i prøverne. Sæt Dem i min stol og gør Dem det behageligt.
- Tak. - Dygtig pige. Jeg er straks tilbage.
Ring Gordon Cole op for mig.
Miss Desmond!
- Det er mig, Svineøje. - Goddag, Svineøje.
Lad mig lige se Dem ordentligt.
- Se, det er Norma Desmond. - Norma Desmond!
- Norma Desmond. - Er hun ikke død?
- Dejligt at se Dem. - Velkommen hjem. Husker De mig?
Ja da. Goddag, Patsy.
- Kender De miss Desmond? - Mig en ære.
Gordon, det er deMille. Har du ringet til Norma Desmond?
Ja, vi er ude efter hendes gamle Isotta Fraschini.
Den er ideel til Crosby-filmen. Vi vil leje den i et par uger.
Aha...
Tak skal du have.
Svineøje, få den lampe på plads igen.
Nu har jeg snakket med Gordon Cole.
Så De, hvordan de flokkedes om mig?
Branchen er tosset. Jeg håber, De har Deres humoristiske sans i behold.
Hvad nu?
Jeg anede ikke, at det ville være sådan at vende tilbage.
- Jeg har sådan savnet det. - Vi har også savnet Dem.
Nu skal vi lave vores største film sammen.
- Det ville jeg tale med Dem om. - Er det ikke et godt manus?
Det har sine øjeblikke, men det bliver en meget dyr film.
Det vil jeg blæse på. Det betyder alt, at De gerne vil have mig tilbage.
Ja, hvis bare det kunne lade sig gøre.
Men ikke før 10 og aldrig efter 16.30.
- Vi er klar, mr. DeMille. - Godt.
Bliv siddende og overvær prøverne. Der er sket meget med filmen.
Vi går i gang.
Lys!
Kør kamera.
Kan De se de kontorer der?
Det var fruens garderobe. Hele etagen.
- Stakkels Wallace Reid. - Han havde en kæmpe husvogn.
Jeg holdt til ovenpå. Der, hvor der står "Gennemlæsning".
Mine vægge var beklædt med sort læder.
Jeg går lige et øjeblik.
Den er den sjove bil, Cole fablede om. Må vi lige kigge på den?
Hvad sjovt er der ved den?
Hvis De kan bruge "Mørke vinduer", har De min velsignelse til at gøre det.
Kom dog ind og sid ned.
- Brug bare historien. - Hvorfor siger De det?
Får De 100.000, så giv mig lidt konfekt. Får De en oscar, så giv mig venstre fod.
Jeg er ikke god nok til selv at skrive det.
- Hvad med alle Deres ideer? - Prøv at høre.
Vi kasserer alt det der lommepsykologi med at udforske morderens sind.
- Psykopater går som varmt brød. - Det handler om nedslidte lærere.
Hun underviser om dagen, han om aftenen, og deres første møde...
Jeg har ikke tid. Det er Deres barn nu.
Vi kan skrive aften eller morgen. I denne måned står jeg til rådighed.
Artie er nemlig bortrejst. Vi er jo forlovede.
- Herligt. Sødere fyr findes ikke. - Jeg er helt enig.
De filmer en western i Arizona.
Jeg har fri hver aften og i weekenden. Vi kunne arbejde hjemme hos Dem.
Desværre. Tag Dem nu bare sammen og skriv den historie.
- Jeg hader Dem. - Den må ikke blive for trist.
Hun underviser om dagen, han om natten.
De kender ikke hinanden, men deler et klubværelse.
De sover i samme seng. På hvert sit tidspunkt, naturligvis.
Fremragende!
Det synes jeg også. Farvel igen.
De...!
- Hvad er der? - Nu ved jeg, hvorfor de har ringet.
- De vil leje fruens bil. - Hvad?
Vi finder ud af noget, Norma.
Når først det gamle hold er samlet igen, kan intet standse os.
Det gamle hold... Ja.
- Farvel, min egen. - Farvel, mr. DeMille.
- Hvordan gik det? - Over al forventning.
Han skal lige lave denne film, så går vi i gang.
Sig til Gordon Cole, at han godt kan glemme alt om den bil.
Han må finde en anden. Jeg køber gerne fem til ham, hvis det skal være.
Nu blev huset på Sunset Boulevard invaderet af skønhedseksperter.
Hun udsatte sig for alskens pinsler.
Hun talte kalorier som en gal og gik i seng kl. 21.
Hun var fast besluttet på at være klar.
Klar til de kameraer, der aldrig ville snurre.
Elskede, er du der?
Nej, vend dig ikke om.
Jeg vil bare sige godnat, og jeg er ikke særlig tiltrækkende.
- Godnat. - Jeg har tabt et kvart kilo.
Rynkerne på halsen har plaget mig, men den kvinde er utrolig.
- Skal du ikke også i seng? - Jeg bliver oppe og læser lidt.
- Du var ude i aftes, ikke? - Hvorfor siger du det?
Jeg havde mareridt og råbte på dig. Hvor var du henne?
- Jeg gik en tur. - Nej, du tog bilen.
Jeg kørte en tur til stranden. Skal jeg leve som et dyr i bur?
Nej da. Jeg vil bare ikke være alene.
Ikke når mine nerver er så tyndslidte, som de er i øjeblikket.
Jeg beder bare om din tålmodighed.
- Jeg har ikke gjort noget galt. - Nej da.
Det får du nemlig ikke lov til. Godnat, elskede.
Jo, jeg sneg mig skam ud hver aften.
Det var ligesom at være 12 år igen, når man sneg sig ud for at se en film.
Men denne gang ville jeg ikke se en. Jeg ville skrive en.
Betty Schaefers historie tromlede løs i mit hoved som et lokomotiv.
Vi skrev på den om aftenen, når alle var gået hjem fra filmselskabet.
I hendes lille musehul af et kontor.
Artie har skrevet det sjoveste brev. Det har regnet, lige siden de ankom.
De tilpassede manus til regnen og optog halvdelen.
Nu skinner solen, så Gud ved, hvornår de kommer hjem.
- Godt. - Nej, jeg savner ham.
- Nej, vores dialog er god. - Er den?
Især hvis den drukner i baggrundsmusik.
- Hader du ikke dig selv nu og da? - Konstant.
Alvorlig talt, så er det godt. Det er sjovt at skrive sammen med dig.
Tak.
JEG ER VILD MED DIG, NORMA
- Hvem er Norma? - Hvem er hvem?
Undskyld, at jeg sådan læser dit etui.
Det er bare fra en veninde.
En midaldrende, meget fjollet og meget gavmild dame.
- Ja tak, det er massivt guld. - Jeg rettede hendes elendige manus til.
Den gamle traver. Man hjælper en forsagt, gammel dame over vejen.
Hun viser sig at være mangemillionær, og man arver hele formuen.
I læsere kender alle historierne.
Tag og læs korrektur på side ti, mens vandet koger, ikke?
Når vi ikke kunne komme videre, gik vi tur i de tavse kulisser.
Vi sagde ikke så meget, men tullede bare fra studie til studie -
- eller kulisserne, som de var ved at gøre klar til morgendagens optagelser.
Det var på en af de små strejfture, at hun fortalte mig om sin næse.
Se lige den gade. Den er ikke andet end pap, svindel og spejle.
Og dog er det min yndlingsgade.
- Måske fordi jeg legede her som barn. - Var du barnestjerne?
Nej, jeg er født lige henne på Lemon Grove Avenue.
Min far var chefelektriker her. Min mor er stadig i kostumeafdelingen.
- Anden generation. - Tredje.
Bedste var stuntkvinde for Pearl White. Jeg skulle være familiens stjerne.
I ti år gik jeg til skuespil, diktion og dans.
Men selskabet kunne ikke lide min næse.
Den var skæv. Så jeg fik den ordnet.
Så elskede de min næse, men ikke mit skuespil.
- Flot arbejde. - Det manglede også bare til 300 $ .
- Trist. - Næ.
Det var en lærestreg. Jeg har knoklet mig op fra posten til læseafdelingen.
Indrøm, at du græder salte tårer over at gå glip af de store premierer.
Overhovedet ikke. Det er meget sjovere at stå på den anden side af kameraet.
Hip hurra for Betty Schaefer. Nu kysser jeg din fine næse.
- Må jeg sige, at du dufter dejligt? - Det må være min nye shampoo.
Nej, du dufter mere af nyvaskede bomuldslommetørklæder.
Eller som en splinterny bil.
- Hvor gammel er du? - 22.
Kvik pige. Der er intet som at være 22.
Hvis vi skal have den historie færdig, skal du holde dig på afstand.
Første gang jeg nærmer mig, banker du mig i hovedet med en sko.
Nu er det hjem til skrivemaskinen via Washington Square.
Kommer du for at vaske bilen, Max?
Eller leger du spion i din fritid?
Pas på, når De går over gården. Måske holder fruen øje.
Skal jeg snige mig op ad køkkentrappen og klæde mig af i mørke?
- Jeg spørger ikke, hvor De tager hen. - Hvorfor ikke?
Jeg skriver på et manuskript, og jeg skriver det færdigt!
Jeg er blot urolig for fruen.
Ja, og vi hjælper hende ikke spor.
Vi fodrer hende med løgne, alt imens hun gør sig klar til sin film.
- Hvad nu, når hun opdager det? - Det gør hun aldrig.
Det er min opgave, og det har det været i mange år.
Jeg opdagede hende, da hun var 16. Jeg gjorde hende til stjerne.
Jeg tillader ikke, at hun bliver ødelagt.
- Gjorde du hende til stjerne? - Jeg instruerede alle hendes tidlige film.
Der var tre unge, lovende instruktører dengang.
D.W. Griffith, Cecil B. DeMille og Max von Mayerling.
Og dig har hun reduceret til tjener.
Jeg bad selv om at komme tilbage, hvor ydmygende det end måtte lyde.
Jeg kunne have fortsat min karriere, -
- men alting var ulideligt, efter hun forlod mig.
Ser De, jeg var hendes første mand.
Du er her jo, Joe. Hvornår er du kommet hjem?
Joe, hvor har du været henne? Er der en anden kvinde?
Jeg ved, der er. Hvem er hun? Hvorfor må jeg ikke spørge?
Jeg må vide det.
KÆRLIGHEDSFILM UDEN TITEL
AF JOSEPH C. GILLIS OG BETTY SCHAEFER
Hvad er der?
Vågn op, Betty. Hvorfor stirrer du sådan på mig?
- Undskyld. - Hvad er der med dig i aften?
- Hvad er der? - Bare noget. Jeg vil ikke tale om det.
Hvorfor ikke?
Det vil jeg bare ikke.
Hvad har du hørt? Ud med det.
Er det noget om mig?
Det nytter ikke noget at stikke hovedet i busken. Ud med det.
- Jeg har fået et telegram fra Artie. - Er der sket noget?
Han vil have, jeg tager til Arizona. Man kan blive gift for to dollars der.
Og så sparer vi bryllupsrejsen.
Gør det dog. Vi er færdige med manuskriptet på torsdag.
Hold nu op. Vil du ikke gerne giftes?
Lkke længere.
- Elsker du da ikke Artie? - Jo, det vil jeg altid gøre.
Men jeg er ikke længere forelsket i ham.
Hvad er der sket?
Dig.
Først da jeg kom hjem til mit bizarre bur, gik det op for mig.
Jeg stod med Betty Schaefers fremtid i hænderne.
Betty Schaefer var forlovet med Artie, verdens sødeste fyr, -
- og så var hun forelsket i mig... mig.
Kun en tåbe ville ikke have set det spegede i min situation.
Det var tarveligt af mig, at jeg ikke havde sagt noget til hende.
Men den slags siger man ikke til en, man er vild med.
Måske kunne jeg lægge det hele bag mig. Og Norma med.
Måske kunne jeg hive mig selv op ad sølet.
Er det Gladstone 9281?
Må jeg tale med miss Betty Schaefer? Hun må da være kommet hjem.
Betty, det er hende den underlige igen.
Hvad drejer det sig om? Det er Betty Schaefer.
Undskyld det sene tidspunkt, men jeg føler mig forpligtet til at ringe.
De kender mr. Gillis, ikke sandt?
Hvor meget ved De egentlig om ham?
Ved De, hvor han bor, hvordan han lever, og hvad han lever af?
Hvem er De? Hvad kommer det Dem ved?
Jeg gør Dem blot en tjeneste og skåner Dem for en masse elendighed.
De er sikkert alt for ung til at tro, at der findes typer som ham.
Han bor altså ikke sammen med slægtninge -
- eller venner i ordets rette betydning.
Spørg ham. Spørg ham igen.
Ja, Betty, spørg mig bare.
Joe, hvor er du henne? Hvad foregår der?
Hvorfor kommer du ikke herhen?
Adressen er Sunset Boulevard 10086.
Du må ikke hade mig. Jeg kan ikke undvære dig.
Slet ikke nu. Se mig engang.
Se mine hænder, mit ansigt, under mine øjne.
Jeg kan ikke arbejde, når jeg bliver ædt op. De sidste uger har været et helvede.
Jeg købte en revolver og stod foran spejlet, men jeg kunne ikke.
Du må ikke bare stå og hade mig.
Råb ad mig, slå mig, men had mig ikke.
Sig, at du ikke hader mig.
Det er 10079, Connie. Så må det være derhenne.
- Lad mig gå med. - Nej, jeg kan godt selv.
Jeg elsker dig, Joe. Jeg elsker dig, Joe.
Jeg elsker dig.
Hvad vil du gøre, Joe?
Nu skal jeg, Max. Hej, Betty.
- Jeg er helt ude af mig selv, Joe. - Kom indenfor.
Har du nogensinde været inde i sådan et gammel Hollywood-palads?
Dengang tjente man 18.000 om ugen skattefrit.
Pas på, flisegulvet er glat. Valentino har danset her.
- Bor du her? - Jepsen.
- Hvem ejer huset? - Hende der.
- Hvem? - Hun er over det hele.
Hvis du har glemt ansigtet, husker du navnet. Norma Desmond.
- Var det hende, der ringede? - En drink? Vi vælter os i champagne.
- Hvorfor ringede hun? - Jalousi.
Har du set alt det bras? Loftet fik hun fløjet ind fra Portugal.
Og se her. Hendes egen private biograf.
Jeg kom ikke for at se huset. Hvad er der med Norma Desmond?
Det er jo det, jeg prøver at sige. Det er en kæmpekasse.
Otte soveværelser med nedsænket badekar i hvert badeværelse.
Der er bowlingbane i kælderen.
Men her er ensomt, så hun skaffede sig en husven.
Klassisk arrangement.
En ældre, formuende dame og en yngre, forarmet mand.
- Er du med? - Nej.
- Så skal jeg skære det ud i pap. - Nej, jeg har aldrig hørt det her.
Jeg er aldrig blevet ringet op og har aldrig været her.
- Pak dine ting, så går vi. - Alle mine ting?
Mine 18 habitter, skræddersyede sko og seks dusin skjorter?
Manchetknapperne, platinnøgleringene og cigaretetuierne?
- Kom nu med, Joe. - Hvorhen?
Til et klubværelse, jeg ikke har råd til, og en historie, der sikkert ikke sælger?
- Hvis du elsker mig... - Nu må vi være praktiske, skat.
Jeg sidder lunt i svinget her. Langtidskontrakt helt uden klausuler.
Og det kan jeg lide, selv om det ikke er særlig beundringsværdigt.
Men du og Artie er beundringsværdige.
Jeg kan ikke se på dig mere, Joe.
Så se efter døren. Denne vej, Betty.
Lykke til, Betty. Skriv manuset færdig på vej til Arizona.
Og når I kommer hjem og har lyst til en svømmetur...
...så er pølen lige herude.
Tak, elskede. Tak, Joe.
Joe.
Må jeg komme ind, Joe? Jeg er holdt op med at græde.
Jeg har det godt igen. Sig, du ikke er vred.
Sig, alt er som før, Joe.
Joe.
Hvad laver du?
- Hvad laver du? - Pakker.
- Forlader du mig? - Ja, Norma.
Nej, du gør ej. Max!
Tak for den flotte garderobe og for lån af al pynten.
- Resten ligger i skuffen. - Det er dit.
Det er lidt for udmajet til den lokale avis i Dayton.
Du må få lige, hvad du vil. Hvad vil du have?
Penge?
De ville være spildt. Jeg egner mig ikke til stillingen længere.
Du må ikke rejse. Max! Jeg kan ikke leve uden dig.
- Du ved, jeg ikke frygter døden. - Det er udelukkende din egen sag.
Du tror, jeg fandt på det med revolveren, ikke? Godt.
Se selv! Tror du ikke, jeg tør?
- Jo, hvis den dramatiske effekt er god. - Millioner ville begræde min død.
Din død går upåagtet hen. Publikum skred for flere år siden.
- Løgn! De tørster efter mig. - Nej.
- Og deMille? - Han skånede dig.
Selskabet ville bare leje din bil.
Hverken deMille eller vi andre kunne få os selv til at sige det.
Det passer ikke! Jeg får breve hver eneste dag.
Gør hende en tjeneste og sig det, Max. Sig, filmen ikke bliver til noget.
Du skriver alle fanbrevene.
Det passer ikke. Max!
Fruen er stjernen over dem alle.
Jeg bærer mr. Gillis' bagage ned.
Du hørte ham. Jeg er stjerne.
Du er 50 år. Opfør dig derefter.
Det er ikke spor tragisk at være 50, medmindre man prøver at være 25.
Stjernen over dem alle.
Farvel, Norma.
Ingen forlader en stjerne. Det er det, der gør en til stjerne.
Joe! Joe!
Joe!
Stjerner har ingen alder, vel?
Så er vi tilbage, hvor vi slap.
Tilbage ved pølen. Den, jeg altid havde ønsket mig.
Solen er stået op, og de har nok fotograferet mig tusind gange.
Så fandt de et par stager og fiskede mig op, meget forsigtigt.
Sjovt, så blidt folk behandler en, når først man er død.
Der lå jeg som en harpuneret hval.
Og så gennemgik de skaderne af hensyn til rapporten.
Det vrimlede med folk. Strissere, journalister, naboer, forbipasserende.
Man skulle tro, de skulle indvie et nyt supermarked.
De kom sågar fra "Ugerevyen". Det her kunne underholde alle.
De hjerteløse svin. Hvad ville de gøre ved Norma?
Om hun så blev frikendt på grundlag af midlertidig sindssyge, -
- ville overskrifterne tage livet af hende. "Afdanket stjerne bliver morder."
"Aldrende skuespillerinde." "Gårsdagens diva."
Jeg vil tale med retsmedicineren.
- Hvem taler i telefon? - Læg på. Det her er vigtigere.
Det er Hedda Hopper. Jeg ringer fra Norma Desmonds soveværelse.
Send det her direkte i trykken. Klar?
I mordets hus er gårsdagens stjerne, Norma Desmond, lammet af chok.
Tavshed omgiver hende her i hendes boudoir på Sunset Boulevard.
Skændtes De? Hvor stammer revolveren fra?
Hvor har De truffet den mand? Hvor var han?
Har De overvejet at gøre sådan noget før?
Var det over et røveri? Greb De ham i færd med at stjæle noget?
- "Ugerevyen" er her. - Nej, ingen kameraer nu.
Miss Desmond, er der noget, De vil sige til os?
Kameraer? Hvad sker der, Max?
- Kameraerne er her. - Er de?
- Sig til mr. DeMille, jeg er på vej. - Hvad nu?
Hvis det kan få hende ned, så...
Kør vognen frem... Godt.
- Alt er klart, frue. - Tak, Max.
Tillader De, mine herrer? Jeg skal gøre klar til min scene.
- Hvad foregår der? - Har hun tilstået?
- Er De klar? Er lamperne på plads? - Ja.
Hold jer væk!
Stille.
Lys.
Klar, Norma?
Hvilken scene er det? Hvor er jeg?
På paladsets trappe.
Nå ja.
De venter på prinsessen.
- Jeg er klar. - Kør kamera.
Værsgo!
Så endte de alligevel med at snurre, de kameraer.
Livet kan være forunderligt barmhjertigt og fik ondt af Norma Desmond.
Den drøm, hun så desperat havde klynget sig til, havde opslugt hende.
Nej, jeg kan ikke fortsætte. Jeg er alt for lykkelig.
Mr. DeMille, må jeg sige et par ord? Tak.
Jeg er lykkelig over at være tilbage i studiet for at indspille en film.
I aner ikke, hvor jeg har savnet jer. Jeg svigter jer aldrig mere.
Når "Salome" er færdig, laver vi en ny film og så endnu en.
Forstår I, dette er og bliver mit liv. Der vil aldrig være andet.
Kun os og kameraerne -
- og alle de vidunderlige mennesker, der sidder ude i mørket.
Så, mr. DeMille, nu er jeg klar til mit nærbillede.